Arnau Berenguer (Noble de la casa d'Anglesola,
s. XI-XII) Era
fill de Berenguer Gombau d'Anglesola. Amb el seu germà,
Berenguer Arnau, faria donació alodial de la torre (castell?)
i una part del terme del Palau a la família de Ramon Barrufell,
mentre cedien la resta de terres a un grup de nouvinguts
que d'aquesta manera fixarien definitiva residència al
lloc (" Notícies històriques del Palau d'Anglesola,
s. XII-XIII", de Prim Bertran i Roigé).
La cerimònia
oficial de la cessió es dugué a terme al puig
de Gardeny, de Lleida, a la seu del castell dels Templers amb
qui, la casa d'Anglesola, ja tenia relacions.
Aquestes donacions permeteren
l'assentament d'una població estable en aquest indret,
un cop reconquerit als musulmans. |
Aleix Ribalta (Pagès i
Escriptor) Era
pagès segons pròpia confessió. El cas és
que poseïa per l'època (s. XVII-XVIII) un elevat nivell
cultural, atès que deixà un manuscrit "Llibre de
Notas de Aleix Ribalta del Palau, 1736" en el que, entre altres
notícies, detalla els fets de la Guerra de Succesió
a les terres de Lleida. Dissortada guerra que duria al poder el
rei Felip Vè., que després amb el Decret de Nova
Planta derogaria les llibertats de Catalunya.
El citat manuscrit passaria
a mans de Josep Ribera i Camps, fill del Palau d'Anglesola i veí
de Sant Antolí. L'any 1983, l'Institut d'Estudis Ilerdencs,
n'edità l'acurat recull que en féu Mn. Antoni Bach
i Riu. |
Ignasi Carbó i Florensa (Claretià)
És fill de la
Riba (l'Alt Camp), on hi nasqué l'any 1810. Als divuit
anys ingressa al monestir cistercenc de Poblet, d'on fóra
nomenat Prior l'any 1847. Col.laborà amb Sant Antoni Maria
Claret quan aquest fundà l'ordre dels claretians, predicant
en diverses poblacions catalanes.
Fou justament en una
d'aquestes prèdiques al poble, quan el sorprengué
la mort a causa d'una pulmonia. Era l'any 1852.
Les seves despulles reposen
dins de l'ermita de Santa Llúcia (s. XVII) d'aquesta vila,
propietat de la família Rabarté-Solé. |
Francesc Fontanals i Araujo (Metge)
Era el metge titular
d'El Palau d'Anglesola quan l'any 1885 es declarà a la
vila la terrible epidèmia del còlera, que causaria
desenes de morts.
tingué una actuació
heroica i una exquisida dedicació humana i professional
envers els malalts i les seves respectives famílies, que
després li fou reconeguda oficialment.
L'any 1.985, amb motiu
del 1r. Centenari, el poble dedicà al Dr. Fontanals i a
la Junta de Veïns Auxiliadora, una placa d'homenatge a la
Plaça Major. |
![](fotorobles.jpg) |
Joan Robles i Mateu (Escultor)
Nasquè a Cartagena
(Múrcia) l'any 1899. Casat amb una palauanglesolina, va
residir a la nostra vila fins al moment de la seva mort. Esculpí
estàtues, relleus i imatges, distribuïdes arreu del
món. Hi ha obres seves a Jerusalem, Los Angeles, Madrid,
Barcelona, Lleida, Vic i moltes altres poblacions de Catalunya.
Naturalment, també en deixà al Palau d'Anglesola.
L'església parroquial, la plaça Major, el cemintiri
i l'ermita de santa Llúcia en donen testimoni. Morí
el 19 de novembre de 1984. |
Odon Llorens i Espinet (Escriptor)
Va ser per damunt de
tot un enamorat del seu poble , el Palau d'Anglesola, on va néixer
l'any 1900. Ben jove entrà a treballar a l'oficina tècnica
del Canal d'Urgell de Mollerussa.
Feu el servei voluntari
al Cos d'Enginyers i després torna al Palau i al Canal,
encara que per poc temps ja que és reclamat per l'Ajuntament
de Barcelona per treballar també en l'Oficina Tècnica,
especialment en la secció de plànols de la Ciutat.
Vers l'any 1969 comença
a escriure els "Retalls d'Història del Palau", que més
tard sortirien publicats a la revista local "Avenç".
Morí a Barcelona
el 7 de Març de 1991.
Com a poeta deixà
escrits un centenar llarg de poemes, senzills de rima, però
d'una rica espiritualitat.
Durant uns anys, del
1991 al 1995, l'Ajuntament del Palau d'Anglesola, convocaria en
honor de l'eximi folklorista el certament literari "Memorial Odon
Llorens". |
![](fotollorens.jpg) |
Miquel dels Sants Cunillera ( Polític
) Nasqué
al Palau d'Anglesola, on el seu pare exercia de mestre, l'any
1904. Cursà estudis de medicina. Afiliat a l'Esquerra Republicana
de Catalunya, fou Diputat l'any 1932. Durant el temps de la guerra
(1936-1939) fou director de l'Agrupació Hospitalària
de Militar de les comarques de Girona. Acabada la guerra, s'exilià
primer a l'Uruguai i després a Andorra, on exercí
la medicina. Morí a les Escaldes, l'any 1978. |
Josep Pont i Gol ( Eclesiàstic
) Neix a Bellpuig
l'any 1907. Cursà estudis al Seminari de Solsona i a
Roma. Ordenat sacerdot, és nomenat vicari del Palau d'Anglesola
l'any 1931. Durant la seva estada a la vila, a més de
la tasca eclesial que li era pròpia , impulsaria la cultura
fins a cotes encomiables. El grup de teatre constituít
a redós seu, endegaria anys més tard les escenificacions
de "La Passió" que durant prop de trenta anys comptarien
entre les de més renom del país. L'any 1939 torna
al Seminari de Solsona per a exercir com a professor. Més
tard en seria nomenat superior. El 30 de novembre de 1951 és
consagrat bisbe a Bellpuig i el 20 de gener de 1952 pren possessió
de la diòcesi de Sogorb que, a partir del 1960 s'anomenaria
de Sogorb-Castelló. L'any 1970 és nomenat arquebisbe
de Tarragona, càrrec que exerceix fins el 1983,
que li és acceptada la jubilació per raons d'edat.
El Palau d'Anglesola
atorgà al Dr. Pont (Mossèn Josep per als palauanglesolins)
el títol de fill adoptiu de la vila, dedicant-li el nom
de la Bibblioteca Pública i una placa.
Morí el 4 d'octubre
de 1995 a Solsona i fou enterrat a la seu primada de Tarragona. |
|
![](doctorroca.jpg) |
Ramon Roca i Pou (metge) Va
neixer al Palau d'Anglesola l'any 1907. Exercí la medicina
als pobles d'Alfés, Alcanó, Miravet i La Torre
de l'Espanyol. L'any 1943 vé al Palau a ocupar la plaça
vacant per la mort del seu predecessor el Dr. Bellet.
Durant 34 anys és
manté al peu del canó lliurant-se amb afecte a
la seva tasca. Es jubila l'any 1977 i el seu poble li tributa
un afectuós homenatge dedicant-li una plaça.
Mor al Palau el 16
de novembre de 1981.
Si el Dr. Roca féu
miques la dita que ningú és profeta a la seva
terra, en servà, en canvi, una altra que diu que darrera
d'un gran home acostuma a haver-hi una gran dona. Així,
l'exemple i l'atenció de la seva esposa, Pepita Vallespí,
foren modèlics en tot moment. A la mort del seu marit,
la Sra. Pepita ocuparia durant uns anys la presidència
de la Llar del Jubilat. |
Rogeli Duocastella i Rosell (Sociòleg)
Neix al Palau d'Anglesola
l'any 1914. Es llicencià en teologia a la Universitat
Gregoriana de Roma. Més tard es doctorà en ciències
socials i econòmiques a l'Institut Catholique de París.
Fou l'impulsor del primer centre de sociologia aplicada a l'estat
espanyol i el fundador -l'any 1963- de l'Institut de Sociologia
i Pastoral Aplicada. L'any 1977 creà el Centre de Documentació
sobre equipaments i Serveis Socials de Catalunya i Balears i,
el mateix any, fundà la Càtedra de Gerontologia.
És autor de diversos estudis sobre la pràctica
religiosa a Catalunya i sobre la tercera edat. Morí a
Barcelona l'any 1984. |
|