Temari de Història contemporània: |
Ens havíem citat a la cantonada del carrer principal, prop d'una coneguda botiga de queviures. Els companys hi acudien excitats i contents. Cada cop arribava més i més gent. Tots cantàvem i alguns venien amb pancartes que deien: «8 hores de treball» i «volem justícia». Quan ja érem molts vam començar a caminar lentament cridant tots junts. Ens agafàvem pels braços, així ens sentíem més segurs. De lluny es veien policies a cavall i, de sobte, un gran aldarull: crits, gent que corria sense saber a on, gent que queia al meu davant. Enmig de la confusió vaig veure com els cavalls havien començat a córrer cap a nosaltres i la policia pegava a la gent i se n'enduia molts. Llavors vaig arrencar a córrer perquè en Bob Sowyer, el noi tímid que feia poc temps havia començat a treballar a la meva fabrica, l'havien llançat a terra. Un cavall l'havia trepitjat i dos homes armats li anaven donant cops al cap sense cap misericòrdia. Quan vaig arribar en Bob jeia sol, la sang vessava pertot arreu... Aquell no va ser l'únic màrtir, poc després varen jutjar i ajusticiar alguns dels nostres dirigents. Tom Fielding, treballador d'una gran empresa del ram del metall. Chicago 1886. |
|
Examens i criteris de correcció:
|
![]() |
|
Quadern de Bitàcola |
Serà un dia que durarà anys Serà blava i tranquil·la la mar. Ovidi Montllor |
|