![]() |
||||||||||||
Aparell
excretor
|
||||||||||||
|
||||||||||||
|
||||||||||||
|
||||||||||||
|
||||||||||||
Ben aviat, però, els animals varen desenvolupar unes cèl·lules especials connectades a uns túbuls (protonefridis) per on s'efectuava el filtrat d'aquestes substàncies i la seva expulsió a I'exterior. Posteriorment aquest túbuls es varen posar en contacte amb la cavitat interna del cos (nefridis) o bé amb el sistema circulatori (ronyons), tot augmentant-ne la complexitat i, alhora, l'efectivitat en l'eliminació de residus. |
||||||||||||
|
||||||||||||
![]() |
||||||||||||
Figura 57.- Esquema de l'aparell excretor d'un anèl·lid amb els característics nefridis. Dibuix de Biodidac. Fotografia de The Garden Safari |
||||||||||||
L'activitat de l'aparell excretor també té relació amb la regulació de la quantitat d'aigua i la necessitat de conservar-la i mantenir la pressió interna. Per aquesta raó, els animals que viuen en llocs molt secs excreten productes sòlids, mentre que els organismes aquàtics ho fan en forma líquida ja que en el medi on viuen no falta mai l'aigua. |
||||||||||||
.
|
||||||||||||
|
||||||||||||
![]() |