![](../tirapetita.gif) |
|
|
En
el cos dels equinoderms es pot definir un eix vertical que
va des de la boca (cara oral - oral=boca-) fins a
l'anus (cara aboral -ab- significa "a prop"
o "al costat").
Normalment
la boca se situa a la part inferior mentre que l'anus
té una posició superior.
Al
voltant d'aquest eix es disposen tots els òrgans i estructures
de l'animal en forma de cinc radis. Els espais que queden
entre aquests radis s'anomenen interradis.
|
![](eixerico.jpg)
Figura
7.- Situació de l'eix oral-aboral en un eriçó
de mar. Fotografia de Livinthings
|
|
|
|
Figura
8.- Situació dels cinc radis (R)i els interradis (I)en una estrella
i en un eriçó de mar.
|
|
L'esquelet
és de carbonat càlcic, sempre intern ja que
està situat per sota del tegument. La configuració de l'esquelet
determinarà l'aspecte extern de l'animal. Està formar
per plaques que poden disposar-se de les maneres següents: |
|
- Poden
ser articulades o imbricades, de mida macroscòpica
com en el cas de les estrelles, ofiures i lliris de mar.
Mai
no estan totalment soldades entre elles cosa que els dóna
una certa flexibilitat.
La
facilitat amb què podran moure els braços
estarà en funció del desenvolupament de la
musculatura dels braços i de la manera com s'articulin
les diferents peces esquelètiques dels braços.
|
![](braofiuramini.jpg)
|
|
![](interradismini.jpg) |
|
![](holoturia4mini.jpg)
|
|
|
Damunt
les plaques es poden articular unes altres peces calcàries
punxegudes (espines) que es poden distribuir més o menys
per tot el cos.
Aquestes
espines, juntament amb la resta de l'esquelet, constitueixen un dels seus
principals sistemes de defensa davant dels depredadors. Les espines
poden ser de mida diferent (espines primàries, les llargues;
espines secundàries, les curtes) i formen un entramat que pot dissuadir
tant els depredadors de talla gran com els de talla petita.
|
|
|
Figura
9.- Imatges d'un eriçó del gènere Diadema (esquerra)
amb el cos recobert de llargues espines, i d'una ofiura (Ophiotrix) amb
els braços i el disc també recobert d'espines.
|
|
![](pedicelsmini.jpg) |
Entremig
de les espines i amb una distribució particular apareixen
el pedicel.laris. Es tracta d'uns òrgans pedunculats
acabats en una petita pinça de tres dits que els serveix
per netejar-se la brutícia i d'organismes epibionts.
Normalment es concentren al voltant de la boca i de l'anus.
Figura
10.- Imatge de diversos pedicels al micorscopi electrònic
d'escombratge. Fotografia de L.
De Vos, Biodic, Université Libre de Bruxelles.
|
|
|
La
poca mobilitat dels eriçons els obliga a aprofitar
al màxim el seu pas pels alguers. Quan es troben damunt les
algues, la llanterna d'Aristòtil (conjunt de peces
mastegadores que hi ha a la boca) no dóna l'abast a arrencar
i empassar brins d'aliment, per la qual cosa els pedicel·laris
col·laboren en l'alimentació arrencant petits
trossets d'algues i portant-les cap a la boca o bé col·locant-les
damunt del cos, a tall de camuflatge, fins que arribi el
moment de ser ingerides.
Figura
11.- Esquema de la superfície del cos d'un eriçó
de mar. Dibuix de Biodidac
© Livingstone
|
![](pedicels.gif) |
|
|
|
|
|
Si
la teva puntuació és inferior al 50%
|
|
|
Si
la teva puntuació és superior al 50%
|
![](../seguent.jpg) |
|
|
|
|
|
|
![](../linia.gif) |